WaIter-kulta
- Aika herätä vilkas - Vielä 10 minuuttia.
Olen pahoillani. Voit nukkua huomenna. Sitä varten sunnuntait ovat.
Mene seinää vasten. Tule, tule, tule.
Selvä. Sain sen. No niin. Katsohan!
Selvä, istuhan. Aamiaisesi jäähtyy.
Ne ovat muroja. Niiden on tarkoitus olla kylmiä.
Kultaseni, olemme perillä.
Okei.
Tässä ovat kirjasi. Menehän.
Kyllä, rouva. Jos odotatte hetken, hankin teille tarkastajan.
- Kyllä hän on juuri tulossa. - Hetki vain, hän on kohta kanssasi.
Hetki vain. Sinä saat hoidella tämän, minä en sekaannu tähän.
Päivää, täällä tarkastaja. Miten voin auttaa?
Näen että olette hupi linjalla...
Valitettavasti jotkut ihmiset salakuuntelevat linjoja. Me...
No mitä hän tekee?
- Voi hyvä... - Onko kaikki kunnossa?
Kyllä, sir. Kaikki kunnossa. Neidillä oli ongelmia yhteyden kanssa.
- Hei vilkas - Hei äiti
- Miten meni koulussa? - Hyvin
Opimme jotain dinosauruksista.
Ja jouduin tappeluun Billy Matwoskin kanssa.
- Mitä tapahtui? - Billy löi minua.
Löitkö takaisin? Hyvä.
Sääntö numero yksi, muistatko? Älä koskaan aloita tappelua, lopeta se aina.
- Miksi hän löi sinua? - Koska minä löin häntä.
Sinä löit häntä ensiksi. Miksi?
Hän sanoi että isäni lähti koska ei pitänyt minusta.
Kultaseni, isäsi ei tavannut sinua koskaan,
joten miten hän ei olisi voinut pitää sinusta?
Miksi hän sitten lähti?
Koska sinä päivänä kun synnyit,-
jotakin muutakin tuli mukanasi paketissa.
- Ja paketissa oli jotakin sinua suurempaa. - Tiedätkö mitä siinä oli?
Jotkut kutsuvat sitä vastuuksi.
Ja joillekin ihmisille vastuu on maailman pelottavin asia.
Joten hän lähti koska pelkäsi paketin sisältöä?
- Kyllä - Ihan tyhmää.
Sitä mieltä minäkin olin.
- Missasinko Amos ´N Andyn? - Pahoin pelkään vilkas.
Tule, nukkumaanmenoaika.
Olemmeko menossa vielä elokuviin huomenna?
Kyllä. Kuulin että siellä on menossa Charlie Chaplinin uusi pätkä,
ja uusi sarja nimeltään: Mysteerinen Ilmamies.
- Kuka hän on? - En tiedä. Kukaan ei tiedä.
- Se tekee hänesti mysteerisen. - Aijaa.
Olenko liian raskas sinulle?
Et vielä vuosiin.
- Haloo? - Täällä on Margaret.
- Hei, Margaret. - Joten, miten voit?
Hyvin.
Jean ei pääse tänään ja olemme hieman vajaamiehisiä.
- Milloin hän soitti? - Noin puoli tuntia sitten.
- On vaikeaa löytää ketään. - No entäs Myrna?
- Ylityöt olisivat hyödyksi hänelle. - Hänellä on kiireitä. Etkö sinä pääse?
En, en pääse. Minä...
Lupasin viedä Walterin elokuviin ja kaikkea...
- Sinun täytyisi olla vain neljään asti. - Hyvä on.
Vain neljään asti.
Nähdään silloin.
Jääkaapissa on voileipää ja maitoa...
ja olen pyytänyt neiti Rileya ja hänen tytärtään käväisemään parin tunnin välein.
Osaan pitää huolen itsestäni.
Tiedän että osaat. He käyvät katsomassa taloa, eivät sinua.
Menemme huomenna elokuviin.
Ja otamme kyydin isolla bussilla Santa Monicaan, ja menemme laiturille kävelemään.
Miltä se kuulostaa? Kuulostaako hyvältä?
- Olen kotona ennen pimeää. - En minä pelkää pimeää.
Minä en pelkää mitään.
Tiedän sen.
Ole kiltisti. Rakastan sinua.
Linjamme ovat jumittuneet täältä Ohioon asti.
Hänen täytyy puhua jollekin, joka on johdossa.
Tarvitsen allekirjotuksesi tähän toimitus-anomukseen.
- Numero, kiitos. - Numero kiitos.
Anna tulla, kiitos.
Selvä, antakaa minulle Omahion reititys asemat.
Katsotaan jos voimme välittää puhelumme heidän puhelinvälitykseen,
pistetään tämä konsoli pyörimään, heti.
Christine. Hyvä, toivoin voivani tavoittaa sinut.
Olen seurannut sinun työ-raporttejasi,
ja halusin kertoa että olen hyvin vaikuttunut.
Kun ehdotin naispuolisten tarkastajien palkkaamisesta ensimmäisen kerran,
esimieheni eivät olleet innostuneita ajatuksesta.
Mutta sinä olet pysynyt pinnalla yhtä hvyin kuin miespuoliset virkaveljesi.
- Kiitos, herra Harris. - Sano vain Beniksi.
Asia on nyt näin,-
että etsimme uutta johtajaa Beverly Hillsin toimistoomme.
Ja jos olet kiinnostunut työstä, kirjoittaisin suosituksen mielelläni...
Se olisi upeaa, kiitoksia paljon, sir.
Selvä, joten ehkä me voisimme...
- Voisimmeko puhua siitä maanantaina? - Ehdottomasti.
Sopisiko se? Kiitoksia paljon, sir. Kiitos.
Ole kiltti!
WaIter.
Kultaseni?
WaIter.
WaIter!
Kultaseni?
WaIter?
Kulta!
WaIter!
WaIter, aika tulla sisälle kulta.
Suzie? Oletko nähnyt Walteria?
- En, neiti Collins. - Anteeksi.
WaIter?
WaIter.
Numero, kiitos.
Yhdistäisittekö poliisi asemalle?
- Yhdistän teidät. - LincoInin divisioona.
Hei, nimeni on Christine Collins-
asun 210 North Avenuella, numerossa 23.
Ja soitan tehdäkseni ilmoituksen kadonneesta lapsesta.
- Kadonneesta lapsesta. - Mitä sukua olette lapselle, rouva?
Lapsi on poikani.
Kuinka kauaa hän on ollut kateissa?
En ole varma, tulin vasta töistä kotiin.
Varmaan tästä aamusta asti-
tai vaikka viimeisen tunnin sisällä.
- Oletteko tarkastaneet naapuruston? - Totta kai olen.
Ehkä hän on hukannut ajantajunsa.
Ei, ei ole.
Hän pysyy aina kodin lähellä, kun alkaa tulla pimeää.
Voisitteko lähettää tänne jonkun?
Olen pahoillani, mutta asemamme
ei lähetä yksikköjämme etsimään alle vuorokauden sisällä kadonneita lapsia.
Mitä?
9 kymmenestä lapsesta tulee takaisin aamuksi.
Yksikkömme eivät riitä hakemaan jokaista lasta, joka on karannut vanhemmiltansa.
Ei, ei. Se ei ole Walterin tapaista, hän ei koskaan tee niin.
Kaikella kunnioituksella rouva, jokainen vanhempi sanoo saman joka kerta.
Olkaa kilttejä.
En voi tehdä mitään. Otan tietonne ylös,
mutta muuta emme aamuun mennessä tee.
Olen varma, että hän palaa aamuksi. He aina palaavat.
Oletteko neiti Collins?
Tänään suuntaamme ajatuksemme neiti Christine Collinsiin,
jonka nuori poika Walter Collins
katosi lähes kaksi viikkoa sitten.
Vaikka neiti ei olekaan seurakuntamme jäsen,
rukoilemme hänen puolestaan tänään, niin kuin olemme joka päivä
hänen ahdingostaan asti.
Radiossa, lehdissä-
meille on kerrottu, että Los Angelesin poliisitoimisto
tekee kaikkensa yhdistääkseen äidin ja poikansa,
ja olen varma että se on totta.
Mutta väkivaltaisimman, korruptoituneimman,
ja viheliäisimmän tittelin saanut poliisiasema
tällä puolella Kalliovuoria-
En ole varma, voiko sitä sanoa hyväksi asiaksi.
Uusia ruumiita tulee joka päivä ympäri Mulhollandia,
ja kaupunkimme ojiin,
Poliisipäällikkö James Davisin työn ansiosta, jota on osuvasti nimetty Pyssy-Peteksi,
Joka päivä, rehellisten kansalaisten tarpeet
on laitettu toiseksi ahneuden ja henkilökohtaisen edun vuoksi.
Tämä kaupunki vajoaa joka päivä syvemmälle likakaivoon,
jossa on pelkoa, uhkailua ja korruptiota.
Kerran Enkelien Kaupunki.
Los Angelesista on tullut paikka, jossa suojelijoistamme
on tullut itse julmuuksia.
Siitä mitä laki ennen oli, on nyt lain yläpuolella.
Ymmärrän, kiitos. Soitan muutaman viikon sisällä.
Paljon kiitoksia.
Las Vegasin kadonneiden toimisto.
Hei, täällä Christine Collins,
soitan tarkistaakseni jos olisitte löytäneet yhtään kadonnutta lasta,
joka vastaisi Walter Collinsin tuntomerkkeihin.
Selvä, kiitos. Soittakaa jos löydätte...
Ja soitan takaisin...
viikon sisällä, jos sopii. Kiitoksia paljon.
Kiitos.
2 dollaria.
HeIvetti, taisin unohtaa lompakon kotiini.
Voitko pistää luotolle?
Ei luottoja.
Maksa tai soitan poliisit. Olen kyllästynyt sinunlaisiisi pummeihin, jotka käyvät täällä.
En yritä huijata sinua.
Unohdin vain lompakkoni, siinä kaikki.
Haen sen ja tulen takaisin, menee enintään kymmenen minuuttia.
- Onko panttia? - Et voisi saada parempaa panttia kuin-
miestä jolla on lihaa ja verta, eikö totta?
Pysy täällä poika, palaan pian.
- Mutta... - Älä aiheuta minulle ongelmia.
Hän on hyvä mies kun luottaa meidänlaisiimme.
Pysy sinä täällä niin minä menen hakemaan lompakkoni.
Kymmenen minuuttia, ja soitan kytät.
Helvetti.
- Numero, kiitos. - Haloo, Martly?
- Haloo? - Täällä Harve ravintolasta.
- Hei Harve. - Yhdistäisitkö Sheriffi Larsenille?
Toki.
Hyvää päivänjatkoa teillekin.
Christine, minulla on ongelmia yhteyden kanssa.
En pysty pääsemään läpi.
Luulen niin. Kyllä, uskon että niin on parempi.
Pitkä etäisyys. Voisitteko toistaa?
Yhdistän teidät heti, rouva.
Kiitos.
- Neiti Collins? - Kyllä.
Olen Kapteeni J.J Davis, Lincolnin divisioonasta.
Minun viralliset tarkastani hoitavat kadonneita lapsitapauksia,
mukaanlukien poikanne...
Poika on elossa, neiti Collins.
Hänet löysi paikallinen poliisi Illinoisista pari päivää sitten,
hän on turvassa ja kunnossa.
Hän oli jonkun kulkurin seurassa, jolle on luvassa kuulustelu,
mutta poika on turvassa.
Kiitos niin paljon!
Voi, Christine...
Tämä on niin mahtavaa!
Kiitos.
- Täällä on paljon lehdistöä. - Teidän tarinallanne on onnellinen loppu, neiti Collins.
Ihmiset rakastavat onnellisia loppuja.
Meidän pitää mennä, juna saapuu.
Perääntykää, pojat.
Kiitoksia, pojat, kiitos!
Annan lausuntoni teille muutaman minuutin päästä, mutta tärkein asia on
yhdistää tämä neiti ja hänen pieni poikansa, joten jos suotte anteeksi.
Pysy tässä, älä kiirehdi.
Rauhallisesti nyt.
Neiti Collins, haluaisin esitellä teidät J. E Davisille-
Poliisipäällikölle.
- Hauska tavata. - Emme saa paljon positiivista huomiota
lehdistön toimittajilta nykyään,
joten on hyvä tulla tänne iloisen tarinan kanssa, eikö totta?
Kyllä, sir.
Ymmärtääkseni teitä on kohdeltu hyvin yksikköjeni asunnossa?
En pystynyt toimittamaan raporttia vuorokauteen,
ja se oli mielestäni - Tekninen varjopuoli.
- Kaikki sujui hyvin. - No hyvä.
Sitten sinulle ei tuota vaikeuksia kertoa sitä lehdistölle
ja itse asiassa Los Angelesin poliisi...
Naiset. Odota hetki.
Perääntykää, pojat.
Pitäkää ne poissa.
No, etkö sinä aio...
Tuo ei ole poikani.
Mitä?
- Mitä sinä puhut? - Hän ei ole poikani.
Olen varma että erehdytte.
En erehdy.
Hän on käynyt läpi viisi hirveää kuukautta.
- Hän on laihtunut ja muuttunut. - Tunnistan oman poikani.
Yritän vain sanoa että olette sokissa ja hän on muuttunut.
- Mikä on nimesi, voitko kertoa sen? - WaIter CoIIins.
Se on yleinen nimi.
Missä asut, WaIter? Tiedätkö koti-osoitteesi?
Asun 210 Avenuella, numerossa 23.
Los AngeIes, CaIifornia.
Ja hän on äitini!
Neiti Collins, kuunnelkaa minua. Ymmärrän kyllä.
Tunnette itsenne epävarmaksi, ja se on ymmärrettävää.
Poika muuttuu tässä iässä todella paljon.
Olemme ottaneet sen huomioon tutkimuksissamme.
Ja siitä ei ole epäilystäkään, etteikö tämä olisi poikanne.
Hän ei ole Walter.
Hän ei ole se Walter jona muistatte hänet.
Ja siksi on tärkeää, että viette hänet kotiin ja aloitatte alusta.
- Aloitamme alusta? - Niin.
Kun hän huomaa tutun ympäristön,
ja te olette toipuneet hänen muuttuneesta ulkonäöstään,
huomaatte että hän on teidän Walterinne.
Lupaan sinulle, vannon sanani kautta-
Tämä on poikanne.
Jos sinulla on minkäänlaisia ongelmia, tulette juttelemaan minulle.
Huolehdin siitä.
Annan sinulle sanani. Luota minuun.
Neiti Collins, hänellä ei ole muuta paikkaa.
Olkaa kiltti.
Ehkä en ajattele järkevästi.
Ja...
Selvä
Selvä, ette ajattele selvästi, se on totta.
Nyt sitä mennään!
Kiitos, kiitos.
Käänny vain ympäri.
- Miltä tuntuu saada poikanne takaisin, neiti Collins? - Mitä ajattelitte kun näitte hänet?
Sitä on vaikea selittää.
Hän oli sokissa aluksi.
Hän ei tunnistanut poikaa, mikä on täysin luonnollista.
- Hän on käynyt läpi melkoisen koettelemuksen. - Miltä sinusta tuntuu, poika?
- Varmasti mahtavalta olla kotona. - Joo, se on mahtavaa.
Los Angelesin poliisitoimisto on kiitollinen
kaikesta raskaasta poliisityöstä, jonka Illinoisin poliisi on tehnyt,
jotta saivat mahdollistaa tämän jälleennäkemisen.
Los Angelesin poliisi on valtuutettu huolehtimaan kansasta aina.
Saammeko kuvan äidistä ja pojasta, Kapteeni?
Totta kai! Tässä ollaan.
Näin.
Tiivistetään yhteen. Siinä, pojat.
- Juuri noin, Walter. - Hymy pyllyyn.
- Vielä yksi, jooko. - Nyt tuli hyvä.
Yksi vielä.
Onko voileipä hyvää?
- Haluaisitko lisää maitoa? - En.
- Ei kiitos. - Ei kiitos.
Olet ihan junan noessa. Sinun tulisi peseytyä.
Pyjamat ovat sängyn päädyssä.
Oletko kunnossa?
Kaaduin. Typerä amme!
Kaikki hyvin.
Sinut on ympärileikattu.
Ulos.
Liikettä.
Viimeksi kun mittasin Walterin,
kun mittasin poikani,
hän oli monta tuumaa sinua pitempi.
Kuka olet?
Mitä teet täällä?
Kuka olet?
- Hän ei ole poikani. - Neiti Collins...
En tiedä miksi hän väittää niin-
mutta hän ei ole Walter, ja on sattunut erehdys.
Luulin että sovimme antavamme hänelle aikaa sopeutua.
Hän on kolme tuumaa lyhyempi. Mittasin hänet taulukolla.
Ehkä mittauksesi ovat väärät.
Olen varma että tähän on järkevä selitys.
Hänet on ympärileikattu. Walter ei ole.
Neiti Collins.
Poikanne oli kateissa viisi kuukautta.
Ja ainakin osan ajastaan tunnistamattoman kulkurin seurassa.
Kuka tietää mitä häiriintynyt ihminen on hänelle voinut tehdä?
Hän on voinut ympärileikauttaa pojan, hän on voinut...
Lyhentää häntä?
Miksette kuuntele minua?
Minä kuuntelen, hitto vie.
Ja minä ymmärrän tunteesi. Hän on muuttunut, emme ole erehtyneet.
Olette molemmat käyneet läpi kauhean kokemuksen,
ja siksi hän tarvitsee kaiken sinun rakkautesi ja tukesi.
Hän ei ole poikani!
Miksi te teette tämän, neiti Collins? Miksi te teette tämän?
Vaikutatte täysin kykenevältä huolehtimaan pojasta.
Työsi maksaa tarpeeksi hänen henkilökohtaisia tarpeita varten,
joten en ymmärrä miksi pakentte velvollisuuksianne äitinä.
Minä en pakene mitään!
Vähiten velvollisuuksiani!
Minä jopa pidän huolta siitä pojasta,
koska hänellä ei ole muita!
Minua huolestuttaa se, miksi ette enää etsi poikaani?
Miksi etsisimme jotakin jonka olemme jo löytäneet?
Koska ette ole löytäneet häntä.
Hänen henkilöllisyytensä on vahvistettu
maan parhaiden kadonneiden lasten tunnistajien,
ihmisien, jotka tietävät mitä tekevät.
Ja minä en tiedä?
Olen pahoillani.
Arvostan kaikkea mitä tämä asema on tehnyt hyväkseni,
ja tiedän miten raskaasti olette työskennelleet.
Todella tiedän, enkä halua aiheuttaa teille enää enempää vaivaa.
On tapahtunut hirvittävä virhe,
ja tarvitsen apuanne korjaamaan sen,
jotta löydän poikani ennen kuin on liian myöhäistä.
Olkaa kilttejä.
En vie enempää aikaanne, olen pahoillani kun hermostuin.
Olen hyvin pahoillani.
Niin, Kapteeni?
- Sara, hommaa tohtori Terr puhelimeen. - Kyllä, sir.
- Neiti Collins. - Niin?
Olen tohtori Eart Torr. Kapteeni Jones lähetti minut.
Keskustelen hänen kanssaan ajoittain lasten tapauksista.
- Saanko tulla sisään? - Kyllä, kiitos kun tulitte.
Luulin jo ettei Kapteeni uskonut minua.
No minä olen täällä nyt, ja oikaisemme kaikki asiat.
Missä poika on?
Siinä hän onkin.
Komea nuori poika.
Hänellä on sinun silmäsi, eikö totta? Ja vähän nenääsi myös.
Hyvässä kunnossa, vähän järkyttynyt kokemuksistaan.
Teillä on hyvin sisukas poika, neiti Collins.
- Luulin että tulitte auttamaan minua. - Niin tulinkin.
Kapteeni sanoi että poika on käynyt läpi useita psyykkisiä muutoksia,
ja pyysi minua juttelemaan niistä kanssasi, jotta voimme keventää äidillistä huoltasi.
En ole huolissani hänestä, koska hän ei ole poikani.
Tuollaiset puheet tuskin ovat hyväksi pojan itsetunnolle,
vai kuinka?
Kapteeni Jones mainitsi myös jotakin pituuden muuttumisesta?
Niin, tulkaa.
Seinää vasten.
Hän on kolme tuumaa lyhyempi.
No tuota...
Ei tämä mikään myysteeri ole, neiti Collins.
Tiedämme jo, että voimakkaat traumat voivat vaikuttaa lapsen kasvuun.
Voimakas stressi viiden kuukauden ajan,
on saattanut kutistaa hänen selkärankaansa.
Se on epätavallista, mutta mahdollista.
Entä ympärileikkaus?
Ehkä hänen sieppaajansa piti sitä hyödyllisenä.
Ympärileikkaus on kaiken kaikkiaan hygieenistä.
Pojalla on ollut todella traumaattista aikaa.
Ei ihmekään, että hänen muistinsa on ollut upoksissa.
Minä...
Näethän, tälle kaikelle on olemassa järkevä, lääketieteellinen selitys.
Mutta sinulla on oikeus esittää kysymyksiä.
Sinun täytyy hyväksyä kaikki muutokset, jotka pojassa tapahtuivat
kun hän oli poissa.
Enkö tietäisi, jos hän olisi poikani?
Olen äiti.
Mikä tarkoittaa sitä, ettet pysty olemaan objektiivinen.
Sinä katsot poikaasi sellaisena kuin muistat, et sellaisena
joka on muuttunut siitä mitä muistat hänestä.
Hän ei ole sama poika, jonka jätin tänne.
Niin kuin sodasta palaava poika, joka ei olekaan enää sama henkilö.
Ja äidin sydän, vaiston ja tunteiden johdattelemana
näkee nämä muutokset ja alkaa niskuroimaan,
vakuuttamaan, että tämä ei ole poikani.
Se ei muuta faktoja.
Aion testata teoriaani objektiiviseen testiin, neiti Collins.
Aiotteko te?
Se on todella järkyttävää!
Rauhoitu, rauhoitu ja kuuntele minua.
Ei, ei tule kuulonkaan. Kuunnelkaa te minua.
Tämä niin sanottu tohtori prameili minulle naapurustossani,
niin kuin jollekin huolimattomalle äidille, joka ei tunnista omaa poikaansa.
Ja mitä hän sai selville?
Hän sai selville sen minkä olettikin saavansa,
minkä te ilmiselvästi käskitte hänen saada selville.
- Mutta se ei ole... - Siinä ei ole mitään häpeilemistä.
Minun häpeäni ei ole ongelmana.
Asian ydin on se, että te tuhlaatte vain aikaanne-
sen sijaan että etsisitte poikaani.
Raporttimme on lopullinen, neiti Collins.
Siinä tapauksessa haluan lähettää raporttinne takaisin, jotta voin kumota sen
ennen kuin kukaan muu saa lukea sen.
Selvä.
Selvä. Hyvää päivänjatkoa.
Olen valmis. Saanko mennä huoneeseeni?
Kyllä.
Hyvää yötä, äiti.
Älä enää sano noin!
En ole äitisi!
Haluan poikani takaisin!
Sinä et ole hän. Sinä et ole poikani.
Haluan poikani takaisin.
Haluan poikani takaisin!
Hitto sinun kanssasi!
Haluan poikani takaisin!
Oli väärin huutaa sinulle.
Olet vasta lapsi.
Enkä usko että olet tietoinen siitä mitä teet-
tai siitä mitä kipua aiheutat.
Mutta haluan että ymmärrät, että poikani on elämäni.
Minulla ei ole muita.
Eikä sillä mitä poliisi ajattelee, ole väliä, tai sillä mitä maailma ajattelee.
Sinä ja minä
tiedämme molemmat totuuden, eikö totta?
Me molemmat tiedämme, että et ole Walter.
Sinun täytyy vain kertoa heille, että et ole poikani,
jotta he voivat löytää poikani.
Kiltti.
Voimme jutella huomenna.
- Haloo? - Oletteko te neiti Collins?
- Kyllä. - Minä olen Gustav BriegIeb.
Olen St. Paulsin presbyteerian pastori.
Aivan, olen kuullut lähetyksiänne, minä...
Kiitos.
Oletteko lukeneet tämän aamun Timesin?
En.
Teidän tulisi ehkä vilkaista sitä ja tulla sitten seurakuntaan,
aamiaiselle, sanotaanko tunnin sisällä. Mielestäni meidän tulisi tavata.
Haloo?
"Mysteerinen tapaus...
Los Angelesin poliisitoimiston pyynnöstä,
Tohtori Earl Torr, lapsi-spesialisti, tutki Walter Collinsin
selvittääkseen pojan painon laskun,
kalpeuden, hämmennyksen, rajun huonokuntoisuuden,
jotka hänen äitinsä huomasi viime maanantaina, kun poika palautettiin."
Hieman fraseerausta, eikö totta?
Jotka äiti huomasi kun poika palautettiin.
Se vielä että siinä vakuutetaan että olet pojan äiti,
sekä vedetään johtopäätös siihen, että olet jotenkin vastuussa näistä muutoksista.
Ja poliisitoimisto on huolissaan
pojan terveydestä, kun hän on sinun hoidossasi.
Maistaisit kananmunia. Ne ovat tosi hyviä.
"Tutkin pojan hyvin perin- pohjaisesti, " tohtori Tarr sanoo,
ja olen varma että hänellä on jotain kerrottavaa."
"Olen varma, että ajan myötä...
hän kertoo koko kokemuksensa tarinan,
mutta ei ennen kuin luottaa kuuntelijaansa.
Ja siitä tällä hetkellä on puute; Poika-paran uskosta.
Tietenkin tutkimukseni myötä en voi kiistää havaintojani
Los Angelesin poliisilta.
Miksi he tekivät tämän?
Jotta voisivat välttää myöntävänsä erehdyksensä,
sen että toivat väärän pojan.
Totta kai jokainen jolla on edes puolet aivokapasiteetista,
näkee asian läpi heti.
Valitettavasti sitä ominaisuutta ei ole puolellakaan Timesin lukijoilla.
Neiti Collins, olen ottanut elämäntehtäväkseni tuodakseni tietoon kaikki
Los Angelesin Poliisin asiat, joita ihmiset eivät halua tietää.
Asemaa vallitsee väkivalta, hyväksikäyttö murhat, korruptoituneisuus ja uhkailu.
Kun Päällikö Davis otti ohjat käsiinsä kaksi vuotta sitten, hän sanoi:
Oikeus on päättänyt puhdistaa rikollisuuden Los Angelesin kaduilta,
haluan kriminaalit sisään kuolleina, en elävinä,
ja erotan jokaisen työntekijän, joka osoittaa kunnioitusta rikollisuutta kohtaan.
Hän valitsi 50 väkivaltaisinta poliisia,
antoi heille konekiväärit ja luvan ampua jokaisen, joka tulisi heidän tielleen.
Häntä sanottiin Pyssy-Peteksi.
Ei asianajajia, ei oikeudenkäyntejä, ei kysymyksiä, ei epäilyksiä, ei tutkimuksia.
Vain kasa ruumiita.
Ruumiita ruumishuoneella, ruumiita sairaaloissa, ruumiita tien reunassa.
Eikä siksi että Poliisi olisi halunnut pyyhkiä rikokset pois, ei
Poliisi halusi pyyhkäistä kilpailun.
Majuri Cryer otti käyttöön
uhkapelaamisen, prostituoidut, salakauppiaat, kaiken mahdollisen.
Sillä jos ihmiselle antaa vapauden tehdä ihan mitä tahansa hän haluaa,
kuten Herra huomasi Eden-puutarhassa, ihmiset tekevät sen.
Tämä Poliisitoimisto ei suvaitse vastalauseita, ristiriitoja,
eikä edes vaikeuksia.
Ja sinä olet tilanteessa, jossa voisit nolata heidät, ja siitä he eivät pidä.
He tekevät kaikkensa häpäistääkseen sinut.
Olen nähnyt sen niin monesti että sokeudun kohta.
Siksi halusin tavata sinut,
jotta tiedät, mihin olet ryhtymässä
ja auttamaan sinua taistelemaan, jos se on valintasi.
Pastori, arvostan kaikkea mitä teette hyväkseni,
ja kaikkea mitä olette kertoneet,
mutta tämä ei ole tehtäväni.
Haluan vain poikani kotiin.
Neiti Collins, monien äitien poikia-
on uhrattu tarkoituksenmukaisesti täällä päin.
Teidän poikanne valitettavasti, ei olisi ensimmäinen.
Mutta jos toimitte oikein, hän saattaa olla hyvinkin viimeinen.
Hänellä oli kaksi reikää hampaissa, jotka piti täyttää.
Hän aloitti tappelun, ja hoidin siitä tulleen reiän.
Ja?
Poikanne ylähampaat olivat hieman erillään johtuen diastemasta.
Sen takia ne olivat noin puoli senttiä erillään.
Tuolla pojalla ei ole sellaista ongelmaa.
Voiko aika vaikuttaa siihen? Tiedän, että sanotte niin kuitenkin.
Joissakin tapauksissa se on mahdollista.
Mutta diastema joka Walterilla oli, ei parane ajan kanssa.
Ongelmaa ei saa ikinä korjattua ilman leikkauksia,
ja voin sanoa, että tuo poika ei ole ikinä ollut sellaisessa leikkauksessa.
Haluaisitteko laittaa sen viralliseksi paperille?
Anteeksi kielenkäyttöni, mutta totta helvetissä.
Kuulostaa siltä, että puudutuksen vaikutus alkaa lähteä.
Mutta toisaalta, taidan kuitenkin kirjoittaa sen kirjeen ensiksi.
Antaa pikku-jätkän miettiä rauhassa tekojaan.
No jos se on hän, niin hän on muuttunut valtavasti.
- Tiedätkö kuka minä olen? - Olet opettaja.
Niin, mutta opettajillakin on nimet. Muistatko minun nimeni?
En muista.
Tunnen teidät, mutten muista nimeänne.
Neiti Fox. Istu paikallesi.
En antanut lupaa istua mihin tahansa, vaan siihen missä on paikkasi.
Tiedät varmasti missä se on, olet istunut siinä yli vuoden.
Neiti Collins, jos tuo on poikanne niin minä syön karttakeppini.
En vain laita sitä paperille, vaan olen valmis tulemaan oikeuteen todistamaan-
tai vaikka Presidentti Calvin Coolidgelle itselleen, jos on pakko.
Kiitoksia.
Näemme illalla lähetyksessä.
Onnea.
- Yksi kysymys, neiti! - Yksi kysymys!
Neiti Collins!
Hei. Nimeni on Christine Collins.
- Huomenta. - Huomenta.
10. päivä maaliskuuta minun 9- vuotias poikani, Walter Collins, katosi.
Ja viiden kuukauden tutkimusten jälkeen-
poika tuotiin Los Angelesiin, DeKalbista, Illinoista.
Minulle ja teille kaikille kerrottiin, että hän oli poikani.
Hän ei ollut poikani. Los Angelesin Poliisi erehtyi,
ja se on syynä tähän muodonmuutokseen.
Minulla on todisteita lääkäriltä ja opettajalta,
jotka vahvistavat, että hän ei ole poikani.
Minulla on niistä kopiot, ja annan ne teille huomenna.
Olen antanut Poliisille mahdollisuuden myöntää virheensä,
ja jatkamaan poikani etsimistä.
Koska he ovat kieltäytyneet siitä,
minun on ollut pakko tuoda juttuni julkisuuteen.
Ja toivon että tämä yllyttäisi heidät jatkamaan etsintöjä,
ja toimittamaan poikani kotiin.
Paljon kiitoksia.
MoreIIi!
Haluan että etsit neiti Collinsin ja tuot hänet tänne.
Ja Bill, tuo hänet taka-kautta.
Kyllä, sir.
- Tätä tietä, neiti. - Miksi menemme taka-kautta?
Kapteenin käsky, etupuoli on jumittunut lehdistöstä.
Istuutukaa, neiti. Kapteeni Jones tulee kohta.
Hei, haluaako kukaan ottaa puhelun Kanadan Vuorilta, Ybarra?
Hukkasivatko aasin?
Joku Kanadasta karkoitettu nuori asuu siellä vieläkin laittomasti,
Hän on asunut serkullaan karjatilalla Joenrannassa, Winevillessa.
- Kiinnostaako? - Otan sen, ei ole parempaakaan tekemistä.
Olet aarre.
Neiti Collins, voitte jättää pojan tänne. Hän pitää huolta pojasta.
Istukaa.
Olette aiheuttaneet meille hieman ongelmia, neiti Collins.
Tämä tilanne on nolannut koko Poliisi aseman.
- Tarkoitukseni ei ollut nolata ketään. - Eipä tietenkään.
Sanoitte lehdistölle vain kohteliaisuutena, että emme tunnistaneet poikia toisistaan,
näiden kuukausien ajan, jotka olemme käyttäneet tapaukseenne.
Yritätkö tehdä meistä ääliöitä? Nautitko siitä?
En tietenkään.
- Haluan että löydätte poikani. - Tiedättekö mikä on ongelmanne, neiti Collins?
Yritätte välttää äidillisiä velvollisuuksianne.
- Mitä? - Nautitte vapaana naisena olosta, eikö?
Nautitte siitä, ettei tarvinnut huolehtia pojastaan.
Saitte mennä mihin halusitte, tehdä mitä halusitte, tapailla ketä halusitte.
Mutta sitten löysimme poikasi, ja toimme hänet takaisin.
Ja nyt hän koituu teille vaivaksi.
Ja sen takia kehititte tämän juonen-
jotta voisitte sysätä hänet valtiolle, ja valtio voisi ottaa hänet puolestanne.
- Eikö se olekin totuus? - Tuo ei ole totta!
Eikö? Poika itse sanoo olevansa sinun poikasi.
Miksi hän sanoisi niin? Mistä hän tietäisi sanoa niin?
- En tiedä. Mutta tiedän että hän valehtelee. - Ehkä niin, ehkä hän valehtelee.
Mutta siihenhän hänet on koulutettu, eikö niin?
Synnyitte molemmat valehtelemaan.
Olette valehtelijoita ja ongelman aiheuttajia, ja jos minulta kysytään-
teillä ei ole asiaa kävellä Los Angelesin kaduilla.
- Odotas hetkinen. - Koska joko tiedätte, että valehtelette-
tai et edes tiedä valehteletko, vai kerrotko totuuden.
Joten, kumpaa se on?
Oletko huono äiti? Vai täysi hullu?
Koska minun näkökulmastani nuo ovat ainoat vaihtoehdot.
En aio vain istua ja niellä tuota.
Haluatko asiantuntijoita? Haluatko lääkäreitä? Minulla on niitä omasta takaa.
Neiti Collins, väitättekö vielä että tuo poika ei ole teidän?
Kyllä.
- Älkää panko vastaan. - Mitä?
-Ei! - Satutatte vain itsenne.
- Mitä te teette? - Pysy paikallasi.
- Ette voi tehdä tätä. - Teidät siirretään potilaaksi-
Los Angelesin sairaalaan Psykiatriselle osastolle.
- Mitä? - Kerrotte tämän merkinnän.
Syytetty väittää, että poliisit ja muut ovat pettäneet hänet-
vaikka olemme antaneet hänelle pojan,
ja yrittäneet saada hänet huomaamaan, että poika on hänen, kun hän väittää toisin.
- Viekää hänet pois. - Ei, ei, ei
- Olkaa kilttejä! - Tulkaa, neiti Collins.
- Ei, ei. - Tätä tietä.
Neiti Collins on ollut meille tuttu 10. maaliskuuta, 1928 asti,
kun hän ilmoitti 9-vuotiaan poikansa, Walterin, kadonneeksi.
- Poika löydettiin elokuussa 1928 - Selvä.
Siitä asti kun hänen poikansa löytyi, hän on väittänyt että poika on yhä kateissa,
ja on pyytänyt, että etsisimme uudestaan.
Hänellä on vainoharhoja, harhaluuloja, vainoja, ja sekavuutta todellisuudessa.
Hän saattaa olla vaaraksi itselleen tai muille.
Ehdotamme, että hänet siirrettäisiin psykiatriselle osastolle,
kunnes hänen järkensä on palautunut.
- Toinen koodi 12. - Nimi?
- CoIIins. Christine. - Ei, kuunnelkaa, tämä on virhe.
Vahvistava virkailija?
Kapteeni Jones, Lincolnin Divisioona.
Ei, olkaa kilttejä! Poliisi yrittää rankaista minua...
Jos jatkat tuota, minun on pakko laittaa sinulle pakkopaita.
- Sitäkö haluat? - En, rouva.
Käyttäydy sitten. Koodi 12.
Kiltti.
Voi luoja.
Ei!
Lopeta!
Levitä jalkasi.
Mitä?
Enemmän.
En ole sairas!
Sisälle. Tämä on huoneesi.
Lääkäri ei ole enää talossa. Hän tapaa sinut aamulla.
Saanko... puhua jollekin viranomaiselle.
Olen pahoillani.
Minun huoneeni! Ei, tämä on minun huoneeni.
Saanko soittaa jollekin?
Puhelin etuoikeudet annetaan hyvin käyttäytyville.
Sinulla ei saa olla lehtiä, radiota, kirjoja, tai teräviä esineitä.
Tämä on omaksi parhaaksesi
- Kuunnelkaa minua. - Minun huoneeni.
Tämä on minun huoneeni.
Minun huoneeni.
Ei, tämä on minun huoneeni.
My room.
Minun huoneeni! Minun huoneeni!
He sanoivat että tämä on minun huoneeni!
Onko ongelmaa?
Ylikuumentui, ei muuta. Se on kohta taas kunnossa.
Hei, voisitko olla avuksi?
Yritän löytää paikkaa nimeltä Northcott karjatila?
Northcottin karjatilaa, vai?
Niin juuri.
Olet melkein perillä.
Sinun täytyy vain seurata tätä tietä länteen päin,
noin pari kolme mailia.
Ja sitten käännyt oikealle.
Ja se tie johdattaa sinut sinne.
- Onko siellä jotain meneillään? - Ei.
Tutkin vain erästä nuorisotapausta.
- Kiitoksia avusta. - Ei mitään.
Haloo?
Hei!
Hei! Hei!
Tule tänne! Tule tänne!
Tämä on poliisi!
Minulla on pidätysmääräys Sanford Clarkille.
Avaa ovi tai siirry syrjään.
Hei, lopeta!
Lopeta, lopeta!
Lopeta, tai työnnän naamasi läpi tästä lattiasta!
- Lopeta! - Hyvä on!
Kädet selän taakse.
Tule. Istu siihen.
Voi Jeesus!
Mikä helvetti sinua vaivaa?
Etkö tiedä, että poliisin vastustaminen on laitonta?
Mitä väliä sillä on?
Lähetämme sinut vain takaisin Kanadaan, poika.
Se ei ole maailmanloppu.
Mitä?
Et voi pysyä U.S.A:ssa niin kauan kuin haluat.
- Ei tietoa neiti Collinsista? - Emme ole kuulleet hänestä.
Mene hänen talolleen, varmista että hän on kunnossa.
Ja jos hän ei ole siellä, tiedustele naapureilta.
- Selvitä mitä he tietävät. - Totta kai.
Nyt radio KGF esittää; Pastori Gustav BriegIeb
St. Paulsin pastori.
Tässä pastori Gustav A. BriegIeb St. PauIsin presbyteerisestä kirkosta,
tuo Herran sanaa julki radio KGF:ssä.
Hyvää iltaa.
Olin toivonut, että meillä olisi ollut vieras tänä iltana,
mutta hänelle on ilmeisesti tullut esteitä.
Ja koska hän ei voi olla täällä kertomassa sen minkä hän kertoi lehdistölle,
Minun täytyy kertoa siitä parhaani mukaan.
Kerron teille mitä tapahtui,
ja kerron sen teille täällä joka ilta,
kunnes joku tekee sille asialle jotakin.
Hei, haluaisin lipun Kandaan.
Albertaan tai Vancouveriin, mihin tahansa joka lähtee tänään.
Mikään ei lähde enää niin kauas tänä iltana.
Paras mitä voin tarjota, on juna Seattleen.
Siellä voitte vaihtaa junaa, tai ajaa valtiorajan yli.
- Se käy hyvin. - Meno-paluu?
Pelkkä meno.
- Se tekee 15 dollaria. - Selvä.
- Siinä. - Kiitos, nauttikaa matkasta.
Sen teen.
Aamupala on puolen tunnin päästä.
Neiti, minun täytyy tavata johdossa oleva lääkäri.
Ruokailuhuone on käytävän päässä. Lääkäri ilmoittaa, kun voi ottaa sinut.
Sinun kannataisi syödä.
Syöminen on normaalia.
Sinun täytyy tehdä kaikkesi näyttääksesi normaalilta.
Se on ainoa mahdollisuutesi.
Nimeni on Carol Dexter. Entä sinun?
Christine. Christine CoIIins.
Syö loppuun, tiedän että se on vaikeaa, mutta yritä.
Kuulin kun he puhuivat. Olet koodi 12?
Poliisien toimintaa. Hoitajat, henkilökunta, saavat selville-
että jos poliisi lähetti sinut tänne,
niin siihen täytyy olla tosi hyvä syy.
Siihen ei ole hyvää syytä.
Olen täysin järjissäni, ja selitän sen heille.
Miten?
Mitä enemmän yrität esittää järkevää, sitä hullummalta näytät.
Jos hymyilet liikaa, sinulla on vainoharhoja tai hysteriaa.
Ja jos et hymyile, olet masentunut.
Jos käyttäydyt normaalisti, olet poissaoleva ja mahdollisesti katatoninen.
- Olet miettinyt tätä paljon. - Niin olen. Etkö huomaa? Olen koodi 12.
Me molemmat olemme.
Olemme täällä tismalleen samoista syistä.
Me molemmat suututimme poliisit.
Näetkö tuon naisen tuolla?
Hän oli naimisissa poliisin kanssa, joka hakkasi häntä.
Kun nainen yritti kertoa siitä muille, mies toi hänet tänne.
Ja tuo tuolla?
Poliisi hakkasi hänen veljensä, mursi molemmat käsivarret.
Kun nainen yritti kertoa siitä lehdistölle...
Entä sinä?
Työskentelen öisin.
Siis, TYÖSKENTELEN öisin.
Joo. Klubeilla. Keskikaupungissa.
- Anteeksi. - Eräs asiakas löi minua eikä lopettanut-
joten tein valituksen.
Ja kävi ilmi että hän oli poliisi.
Ja sitten huomasin joutuneeni tänne.
- Mutta he eivät voi tehdä niin. - Lasketko leikkiä?
Kaikki tietävät että naiset ovat heikkoja.
Heillä on tunteet, ei logiikkaa, mitään ei tapahdu yläpäässä.
Aina välillä he snaovat jotakin mikä on hieman sopimatonta,
ja menevät ihan hulluiksi.
Anteeksi kieleni.
Jos olemme hulluja, kenenkään ei tarvitse kuunnella meitä.
Tarkoitan, kumpaa uskot mieluummin,
jotakin hullua naista joka yrittää tuhota oikeudenmukaisuuden,
vai poliisia?
Sitten he laittavat meidät tänne, missä meidän täytyy olla hiljaa ja käyttäytyä,
tai emme pääse kotiin.
Tai menemme kotiin tuossa kunnossa.
Lopeta. Lopeta.
Lopeta! Lopeta.
CIark.
Sanford CIark?
Täällä.
Paperit ovat tulleet.
Sinut toimitetaan takaisin Kanadaan ylihuomenna.
Siellä poliisi päättää, mitä tehdä sitten kanssasi.
Toivottavasti olet nyt päättänyt täällä ollessasi olla ylittämättä rajaa
laittomasti jatkossa.
Odota!
Haluaisin puhua virkailijalle, joka toi minut.
Olen varma, että hänellä on parempaakin tekemistä...
Kiltti. Se on tärkeää.
Christine CoIIins.
Kiitos. Neiti CoIIins.
Tohtori Jonathan SteeIe. Istuudu vain.
Toivottavasti olosi täällä on ollut miellyttävää toistaiseksi.
- Kyllä, on. - Niinkö?
Luulen sen olevan vaikeaa aluksi.
Niin se olikin.
Tietenkin se oli vaikeaa, mutta tarpeeksi miellyttävää.
Huomaan, että he ovat ottaneet verikokeet.
He sanoivat tarkistavansa sen kupan varalta, koska se vaikuttaa mieleen.
Idea siitä, että jonkun täytyy tarkistaa onko sinulla kuppaa-
järkyttääkö se sinua?
Ei, he sanoivat että se on normaali toimenpide, joten ei.
Niin juuri. Normaali toimenpide.
Meidän täytyy tomia perusteimme mukaan.
Voin uskoa...
Että joillekin ihmisille se on epämukavaa,
mutta minä ymmärrän.
Tietojesi mukaan olet väittänyt poliisille, että he ovat ottaneet
korvikkeen omalle pojallenne.
En, en väittänyt poikaa korvikkeeksi.
Hän ei ole poikani, he toivat minulle väärän pojan.
Poikani on vieläkin kateissa.
Se on outoa, koska minulla on täällä lehtiartikkeli...
jossa on valokuva sinusta juna-asemalla, vastaanottamassa tervetulleeksi poikasi.
Etkö sinä olekin kuvassa?
- Kyllä. - Niin.
Kyllä.
Joten, aluksi hän oli poikasi,
ja nyt hän ei olekaan poikasi.
Onko tällaista jatkunut pitkään?
Ihmisten muuttumista, sitä että heistä tulee muuta kuin ovat?
- Eivät ihmiset muutu. - Sinun mielestäsi ihmiset eivät muutu?
Ei, sitä en...
Eivätkö poliisit vainoa sinua?
- Eivät. - Eivät.
Poliisit suojelevat sinua.
- Niin. - Niinkö?
Kyllä.
No se on outoa koska kerroit-
hoitajalle, että poliisit ovat salaliitossa ja rankaisevat sinua tahallaan.
Joten, joko hoitajatkin ovat salaliitossa ja rankaisevat sinua,
tai sinä vaihdat tarinaa.
Onko sinulla usein vaikeuksia kertoa totuutta fantasian sijaan, neiti Collins?
Ei
Olen pahoillani että minun piti tuoda sinut ulos tällaisella säällä, etsivä,
mutta poika on ollut melko itsepintainen.
Ei se haittaa.
Kuuntelen mitä hänellä on sanottavana ja menen kotiin kuivattelemaan.
Ulkona sataa kissoja, koiria ja demokratiaa,
joten tämän on parempi olla sen arvoista.
Sinäkö taas?
No katsotaas.
No?
- Tämä ei sitten tule olemaan helppoa. - Joo.
Raahautuminen tänne sateella ei ollut myöskään helppoa.
Serkkuni nimi on Gordon Northcott.
Hän omistaa tilan jolta löysitte minut.
Hän sanoi että saisin asua siellä, kunhan vahtisin paikkaa hänen poissaollessa,
tekisin kotitöitä ja sen sellaista.
Sain kuulemma viipyä niin kauan kuin halusin.
Luulin että olisin saanut lähteä milloin olisin halunnut.
Väitätkö että hän piti sinua vankina?
Sontaa.
Kun tulin sinne, juoksentelit vapaana kuin lintu.
Olisit voinut lähteä milloin vain.
- En. - Mitä tämä on?
Jokin tarina jolla yrität selittää sen miksi olit maassa laittomasti?
- Ei mitään sellaista. - Minulla ei ole aikaa tällaiseen.
Kuuntele minua! Hän sanoi...
Mitä? Mitä hän sanoi?
Hän sanoi, että jos yrittäisin lähteä, hän tappaisi minut.
Et ymmärrä millainen hän on.
Mitä me teimme, mitä hän pakotti minut tekemään.
Selvä. Aloitetaan sitten alusta.
Mitä hän pakotti sinut tekemään?
- Tapoimme lapsia. - Mitä?
Minun ei ollut tarkoitus, vannon! Hän pakotti minut auttamaan.
Hän sanoi, että jos en suostuisi, hän tappaisi minutkin.
Sinun täytyy auttaa minua, olen kauhean peloissani.
En halua joutua helvettiin lapsien tappamisesta.
Mitä lapsia, mistä sinä oikein puhut?
En tiedä, en tiedä keidenkään nimiä.
Nimiä? Kuinka monta?
- Kuinka monta lasta? - Kaikki yhteensäkö?
- Noin 20, veikkaisin. - Ei, valehtelet.
- Ei, se on totta, vannon! - Väitätkö, että tapoit 20 lasta?
Kyllä, suunnilleen.
Lopetin laskemisen jokin aika sitten.
Gordon sanoi, että yksi tai kaksi on ehkä karannut.
- Mutta... - Ei.
Kukaan ei vain yhtäkkiä tapa kahtakymmentä lasta.
Me tapoimme.
Miten?
Useimmilla kerroilla meillä oli vain yksi tai kaksi.
Joskus kolmekin.
Tiesin aina milloin olimme lähdössä.
Siistimme auton.
Varmistimme että renkaat ovat kunnossa.
Tarkistimme moottorin.
Koska hän pelkäsi että automme menisi rikki-
ja jäisimme kiinni.
Menimme joka kerta eri suuntaan.
Emme ikinä menneet samaan kaupungin osaan kahdsti.
Joskus vain ajoimme jotain neljä tuntia,
kunnes löysimme jonkun.
Siellähän sinä olet! Olemme etsineet sinua hullun lailla.
- OLetteko? - Toki.
Kuules, vanhemmillesi on tapahtunut onnettomuus.
Ja he lähettivät meidät etsimään sinua. Heille on käynyt tosi huonosti.
Polisi vei heidät sairaalaan, mutta heillä ei ollut aikaa etsiä sinua,
joten me tulimme etsimään sinua.
No niin, tulehan.
Selvä, tule kyytiin, vauhtia.
Meidän täytyy viedä sinut sairaalaan, jotta pääset katsomaan vanhempiasi,
Useimmat lapset eivät mene vieraan ihmisen kyytiin,
mutta kun tyypillä on lapsi autossa...
Hyvä poika.
Väistä, San.
...oli helpompi tulla.
Pidä tiukasti kiinni.
He saattoivat katsoa minuun ja ajatella:
Meillä on pitkä matka edessä.
" Hei, jos hän on turvassa...
niin enköhän minäkin ole."
Aina kun he tulivat autoon, halusin vain kuolla.
Kun pääsimme tilalle, he menivät häkkiin.
Onko pojilla nälkä?
Vahdi ovea, Sanford! Vahdi ovea!
Mikä hätänä? En minä aio satuttaa sinua.
Huolestuttaako sinua, että satutan sinua?
En satuta sinua. Tule tänne.
-Ei, kiltti, ei. - En ikinä satuttaisi sinua.
Joskus hän hoiti heidät samantien pois päiviltä.
Joskus hän odotti...
etsi muutaman lisää,
kunnes hänellä oli niitä nejä tai viisi.
- Ei! - Mitä ei?
Tules, tules...
Sanford, pidä silmällä ovea!
Hän saattoi joskus jättää...
yhden tai kaksi hädin tuskin henkiin.
Hän sanoi:
"Hoitele heidät, San".
"Hoitele heidät tai minä hoitelen sinut".
Ja minä tein niin.
Ja minä tapoin heidät.
Tapoin heidät.
Voi luoja tapoin heidät!
Voi luoja!
Hei, mitä?
Katso minua.
Nämä lapset.
Luuletko että jos näkisit heidän kasvonsa, tunnistaisitko heidät?
En tiedä, ehkä.
Hei, en ole päivittänyt näitä vähään aikaan, mutta...
Täällä pitäisi olla jotakin. Käy nämä vain läpi, jooko?
Jos tunnistat jonkun, laita se vain pöydälle.
Ole pahoillani!
Voi luoja.
En tarkoittanut, hän pakotti minut...
Voi paskat.
Tämä tässä, katso minua.
- Oletko varma? - Olen varma.
Jeesus Kristus
Voi luoja! Voi luoja!
Jeesus
Perkele
Voi luoja.
Hän valehtelee. Ovatko aivosi pehmittyneet, Les?
- 20 lasta, sir. - Hän leikkii sinulla.
Hän tietää olevansa ongelmissa, joten hän tekaisi perinteisen tarinan siitä
miten hänet pakotettiin jäämään maaseudulle.
Kaikella kunnioituksella, sir. En usko niin. Sinä et nähnyt häntä.
Tämä lapsi on todella peloissaan.
Hän tunnisti Collinsin lapsen, sen jonka löysimme.
Etkö ole lukenut lehtiä?
- Tai ehkä olet, ja siitä tämä johtuu. - Sir, jos vain kuuntelisitte minua.
Olen pahoillani Kapteeni, mutta hän on taas täällä.
- Kuka? - Pastori.
- Hänellä on asiaa Christine Collinsista. - No sano sille huoranpenikalle,
että painuu helvettiin poliisien alueelta,
tai pidätän hänet häiriköinnistä.
Yritin. Hän sanoi että ei lähde, eivätkä hänen ystävänsäkään lähde.
Mitä?
Mitä helvettiä!
Jeesus!
Jeesus hyppäsi alas.
- Kapteeni? - Ybarra?
Kuuntele minua. Älä tee mitään, paitsi tule takaisin tänne.
Sir, ministeriö poliisi vaatii, että-
kaikki väitökset henkirikoksista on tutkittava.
- Nämä ovat lapsia, hyvänen aika. - Ministeriö poliisi sanoo mitä minä sanon.
Ja minä käsken sinun raahata itsesi ja lapsi tänne heti!
Et sano kenellekään mitään, ja tuot sen lapsen tänne. Tajusitko?
Et kenellekään!
Kapteeni Jones. Pojat.
Mitä helvettiä olette tehneet Christine Collinsille?
Äläkä yritä valehdella ja luikerrella itseäsi ulos tästä, koska
useat hänen naapurinsa näkivät hänen lähteneen pois poliisiauton kyydissä.
Neiti Collins on siirretty suojaan huostaan
henkisen romahduksen vuoksi.
Minkä?
Hän saa parasta mahdollista hoitoa.
Siinä kaikki.
- Seuraava - Mene.
- Miksi? - Lääkitys.
- Millaista lääkettä? - Sellaista joka on hyväksi sinulle.
- Auttaa rentoutumaan. - En tahdo rentoutua.
- En aio ottaa jotakin... - Voimme pakko syöttää sinua
- jos sitä haluat. - En tiedä mitä se on!
- En tiedä mitä se on. Tohtori Steele. - Ota se. Kunnolla.
- Tohtori Steele. - Ymmärrän.
Liikkukaa naiset, liikkukaa.
En halua ottaa mitään, mistä en tiedä mitä se on.
Minussa ei ole mitään sellaista vikaa, johon tarvitsisin lääkettä.
Sinussa ei ole mitään vikaa.
- Ei, mitään ei ole vikana. - Ei.
- Olet kunnossa. - Niin olen.
No siinä tapauksessa sinulle ei tuota ongelmia allekirjoittaa tätä.
Kun allekirjoitat sen, myönnät että olit väärässä
kun väitit ettei poliisien sinulle tuoma poika ollut omasi.
Se vahvistaa sen, että poliisit olivat oikeassa,
kun lähettivät sinut tänne tarkkailuun, ja he antavat anteeksi sinulle,
kokonaan. Allekirjoita se.
En allekirjoita.
Sitten tilasi on todistettu.
Allekirjoita se, ja pääset heti huomenaamuna kotiin.
Mutta en ollut väärässä. Hän ei ole poikani. Poikani on kateissa.
Neiti Collins, te olette tulleet kiihtyneeksi.
Kyllä, minä... En allekirjoita tuota, koska hän ei ole poikani!
Ole kunnolla!
- Hän ei ole poikani! - Ole kunnolla!
Poikani on kateissa!
- Potilas on tullut hysteeriseksi! - Ei! Poikani on kateissa!
Katso että hänet huumataan kunnolla.
- Vie hänet ulos täältä. - Ei! Ei! Ei!
- Seuraava! - Ei!
- Ei, ei! - Pysy paikallasi.
Lopeta!
- Ei! - Avaa suusi, avaa suusi!
- Varovasti. - Saitko hänet?
- Luoja. - Niele se.
Lopettakaa!
Perääntykää.
Viekää hänet pois täältä.
Pysy erossa tästä! Tämä ei kuulu sinulle! Tämä on poliisi-asia!
Te kaikki, pysytte erossa tästä, jos tiedätte mikä on teille hyväksi!
Luulisi sinun tietävän, että olet jo tarpeeksi vaikeuksissa lain kanssa-
olemalla huora, eikö niin?
Hyökkäys henkilökuntaa vastaan. Huone 18.
Ei, lopeta!
Ei, ei!
Ei! Lopeta!
Tule, penska.
Suokaa anteeksi.
Kaikki hyvin, minä voin jatkaa tästä. Mutta minä...
Tarvitsemme häntä kuulusteluun.
- Niin kuin sanoin, oli pimeää. - Kiitos.
Brady, Ross.
Teidät on nyt määrätty apuvoimiksi. Selitän matkalla.
Kyllä, sir.
Sinun ei olisi pitänyt tehdä sitä.
Halusin. Se tuntui hyvältä.
Menetin kaksi lasta lääkärille.
Ei vaihtoehtoja.
En saanut tilaisuutta taistella heidän puolestaan.
Sinä saat. Älä luovuta.
En luovuta.
Vitut heistä ja heidän hevosistaan joilla ratsastavat.
Tuo ei ole sopivaa kielenkäyttöä naiselle.
Paskat.
On aikoja jolloin se on juuri oikea kieli.
Niinkö?
Silloin kun ei ole mitään menetettävää.
Et saa olla täällä!
Pysy täällä. Tarkista talo. Tarkista lato.
- Ei ketään - Ei täälläkään
Anna tuo lapio minulle.
Selvä, mennään.
Sinä näytät minulle.
No niin, näytä minulle.
Tässäkö? Oletko varma?
Joo
Kaiva.
Jos jotakin laittaa maahan, sen saa sieltä ylöskin.
Ala mennä, kaiva.
Kuulit kyllä, kaiva.
Voi luoja.
Soita heille.
Hommaa kuolinsyytutkija ja jokainen virkailija
20 mailin sisällä tänne tunnin sisällä.
Sitten etsintäkuuluta Gordon Stewart Northcott.
Tiedot ovat autossani, mene.
Voit lopettaa, poika.
Voit lopettaa, se on ohi.
Hei.
Me jatkamme tästä, me voimme jatkaa tästä. Me voimme...
Me jatkamme tästä, jooko?
Kaikki hyvin.
Kaikki on hyvin. Se on nyt ohi.
- Okei? - Tiedot.
Yksityisyyttä, kiitos.
Huomaan että olet kieltäytynyt lääkityksestä, ja olet tarvinnut pakko-syöttöä.
Kuusi päivää neiti Collins, eikä edistystä.
Meidän täytyy ehkä siirtyä ankarampaan terapiaan.
Ellet sitten halua todistaa että voit paremmin,
allekirjoittamalla tämän.
Vitut sinulle ja hevoselle jolla ratsastat.
Huone 18.
Haluan puhua jollekin johdossa olevalle nyt!
Älkää viitsikö.
Kuka on johdossa täällä?
Avaa suusi.
Olen johtava lääkäri.
Oletteko te se, joka lukitsi Christine Collinsin?
Olen pahoillani, sir. Emme puhu potilaista perheen ulkopuolisillle.
Hitto vie, tästä kyllä puhutte. Lue se.
Sir.
Lue se.
Lopettakaa.
Neiti Collins, viimeisen kerran.
Aiotteko allekirjoittaa kirjeen, vai ette?
En.
Saatte lähteä.
Mitä?
Vaatteesi ovat viereisessä huoneessa. Voit vaihtaa ne siellä.
- Viereisessä huoneessa? - Kyllä, juuri niin.
Katso itse.
Luoja.
Hoitaja, haluan nähdä
jokaisen paperinpalasen, mitä teillä on Christine Collinsista-
ja haluan ne nyt, ymmärrätkö?
Joka palasen. Milloin hän pääsee ulos?
Lapset löydetty murhattuna joenvierestä!
Suurin rikos Los Angelesin historiassa!
Collinsin pojan kuolema!
Lukekaa siitä täältä!
Neiti Collins, olen niin pahoillani.
Kapteeni, sinun käsittelysi Christinen Collinsin jutussa
on saattanut toimiston naurettavaksi
On myös mahdollista, että saatte vastuun siviiliin kohdistuneesta rikoksesta.
Sir, kukaan ei voinut aavistaakaan, mitä tilalla tapahtui.
Emme me, ei sheriffin toimisto, ei marshallin toimisto.
Ja mitä tulee Collinsin naiseen-
en ole vakuuttunut että hänen poikansa kuuluisi yksiin Winevillen uhreihin.
- Ette? - En.
Oli neljä muuta kuvaa pojista jotka olivat hyvin samannäköisiä.
- Clark poika on voinut erehtyä. - Ehkä hän erehtyi.
Mistä herääkin välttämättä kysymys: Ketä kiinnostaa?
Sir?
Majuri haluaa tämän loppuvan.
Minä haluan tämän loppuvan.
Sinä saat sen loppumaan, kun lakkaat väittämästä, että Walter
Collins ei ollut yksi niistä tilalla tapetuista pojista.
Koska jos se poika jonka toit ei ole Walter Collins,
ja hän ei ole kuolleena tilalla, niin missä hitossa hän sitten on?
Ihmiset haluavat tietää, miksemme löytäneet häntä.
Miksemme tehneet työtämme.
Mutta jos taas toisaalta,
jos hän on, tai voi olla yksi Winevillessa tapetuista pojista,
tiedustelut loppuvat.
Se on väliaikainen häväistys,
jonka kanssa täytyy vain elää.
Mieluummin lyhytaikainen ongelma,
kuin tuskallisen pitkä ongelma, eikö niin?
Kyllä, sir.
Poika on ollut poissa melkein vuoden.
Jos hänet olisi pitänyt löytyä, hän olisi jo löytynyt.
Oli hän sillä tilalla tai ei,
totuus on varmasti se, että hän on kuollut.
Hänen äidilleen on parempi hyväksyä se nyt, kuin myöhemmin, eikö niin?
- Kyllä, sir. - Hyvä.
Ei muuta, Kapteeni.
Kun sinä sen haluat niin, niin kaippa me olemme valmiita.
Kerro oikeudelle, että palautamme pojan.
En minä tehnyt mitään, en edes ollut täällä kun se tapahtui.
Teeskentelemällä että olit Walter Collins,
olet sekaantunut poliisin tutkimuksiin murhasta ja kidnappauksesta.
Voimme pitää sinua rikoskumppanina murhasta itse asiassa.
Se on harmi.
Osavaltion vankila on paljon pahempi kuin koulukoti tai kasvattiperhe.
Paljon pahempaa.
Ette voi tehdä niin. Olen vasta lapsi.
Sanford Clark on myös lapsi.
15, hän menee vankilaan.
Kaikki murhaajat ja rikoskumppanit menevät vankilaan. Kaikki sen tietävät.
Viekää hänet pois. MInulla ei ole asian kanssa tekemistä.
Odota. En halua vankilaan.
- Todista se - Minä...
Tiesin että Los Angeles on paikka missä tehdään Tom Mix-elokuvia.
Mietin että jos voisin tavata Tom Mixin,
hän ehkä antaisi minun ratsastaa hevosellaan.
Hänen hevosensa nimi on Tony. Tiesitkö sitä?
- Miten voit? - Hyvin.
Poliisilla on vieläkin auto ulkona.
He kai odottavat seuraavaa siirtoasi.
- Menen kotiin. - Ja sitten?
Olen miettinyt paljon niitä naisia.
Ja mitä he tekivät niille naisille, ja oikeastaan Walterille.
Minä aina sanoin hänelle: "Älä koskaan aloita tappelua, viimeistele se aina".
Ja minä en aloittanu tätä tappelua, mutta lopetan tämän.
Neiti Collins, olen varma että olette nyt kyllin korkeassa asemassa,
vaikka poliisi epäröikin lähteä peräänne,
mutta varoitan että se voi muuttua todella nopeasti,
jos he tuntevat olonsa uhatuiksi.
Todella nopeasti.
Mitä he tekisivät nyt minulle?
Heillä ei ole mitään.
Minä menen kotiin.
- Hei, sisko. - Gordon.
En tiennyt että olet kaupungissa.
Joo, tulin pari päivää sitten,
ajattelin että voisin yllättää sinut. Sopiiko se?
Totta kai, tule sisään.
Missä minun pikku siskontyttöni on?
Hän meni kaupunkiin.
Tulee takaisin iltaan mennessä.
- Bob on täällä. - Hyvä.
Ajattelin kysyä jos voisin jäädä pariksi päiväksi.
- Jäädä? - Niin.
Saanko käyttää kylpyhuonettanne?
On ollut pitkä matka ja suihku tekisi hyvää.
- Totta kai. - Selvä. Kiitos.
Onko hän...
Mene naapuriin, soitan poliisit. Nopeasti.
Mihin yhdistän teidät?
Hän on yläkerrassa, sir.
Menkää toista tietä, saartakaa hänet!
- Tule mukaani! - Kyllä, sir.
Neiti Collins, haluaisin teidän tapaavan ystäväni herra Hahnin.
Neiiti Collins, syvimmät osanottoni menetyksestänne.
Saammeko tulla sisään?
Arvostan ajatustannne,
mutta heidän pitää vielä löytää,
Jäänteet jotka vastaavat poikaani.
Pelkäänpä pahoin ettei se ole ikinä helpompaa.
Tyttäreni kuoli polioon viisi vuotta sitten.
Ikinä ei ole sellaista päivää, jolloin en miettisi:
"Minun pitäisi mainita tästä Claudinelle".
Sitten muistan ettei hän ole enää täällä.
Olkaa hyvä, istuutukaa.
Olen ollut puhelimessa koko aamun,
poliisitoimiston sihteerin kanssa.
He sanovat että eivät anna minun todistaa
kuulustelussa, tai soittaa syytetyille. Se ei ole tarpeellista.
Tiedän. Minun lähteeni sanovat, että poliisi toimisto
aikoo sanoa, että Jones ja Los Angelesin poliisi eivät tehneet mitään väärin,
ja että suurin syypää olet sinä ja poikasi
koska käyttäydyit hankalasti, ja se pakotti heidät uhkaamaan terveyttäsi.
Sitten minun pitänee palkata asianajaja.
Menin parhaan asianajajan luokse tänään,
sellaisen, joka on haastannut kaupungin neljästi ja voittanut.
Valitettavasti meillä ei ole varaa palkata häntä.
Ymmärrän.
Minkä takia minä teen sen ilmaiseksi.
Olisi kunnia puolustaa sinun kunniaasi, neiti Collins.
Viidentoista vuoden asianajajana ollessani,
en ole kenenkään nähnyt taistelevan yhtä kauaa ja yhtä voimakkaasti kuin sinun,
asian puolesta jota sanotaan oikeudeksi.
Kiitos.
- Niin? Miten voin.... - Olen S.S. Hahn,
ja minulla on oikeuden määräys vapauttaa kaikki naiset täältä, jotka
ovat täällä nimellä koodi 12,
heidät saatetaan avoimeen kyselyyn miksi he ovat täällä.
OLen pahoillani, mutta johdossa oleva lääkäri ei ole täällä,
- ennen aamua. - Rouva, antakaas kun selvennän.
Joko tuotte vangit sillä nimellä oikeuden eteen,
tai löydätte itsenne sellien takaa, ilman avainta.
- En voi antaa teille sitä lupaa... - Rouva, astukaa sivuun.
Saanko nähdä hänet nyt?
- Toki. Tietysti. - Miltä hän näyttää?
No niin, siirtykää sivuun. Annetaan tilaa.
- Täällä hän on. - Herra Northcott, onko kommentteja pidätyksestä?
Herra. Northcott, miten te voitte?
Voin hyvin.
Olen ollut pienellä lomalla.
Se oli todella miellyttävä loma.
Poliisi on käyttänyt minuun paljon aikaa.
Kuinka kauaa olette piileskelleet? Miten vältitte kiinnijäämisen?
- Rauhallisesti, riittää jo. - No enhän minä välttänytkään?
Vielä yksi kuva!
Oletko nähnyt kuvaasi lehdessä?
En tiennyt että kukaan haluaisi minua, kuin vasta äskettäin.
En edes yrittänyt karata.
Matkalaukussani on vielä nimikrjaimeni.
Tiesitkö miksi poliisi oli perässäsi?
En, mutta katsoin parhaakseni pysyä erossa jutusta silti.
Kadutko yhtään, sir?
Onko sinulla mitään sanottavaa murhattujen vanhemmille?
- Ei kommentteja. - Yksi kuva, tätä tietä!
Majuri Cryer, tämä oli odottamatonta.
Niin tämäkin.
Haasteita, pyyntöjä kuulusteluihin, kuulustelijoita...
Kaikki suosionosoitukset Herra Hahnille ja hänen uudelle asiakkaalleen Collinsille.
Sinun ei tarvitse katsoa niitä niin tarkkaan, Päällikkö.
Omat kopiosi tulevat minä hetkenä hyvänsä.
Kaupunginvaltuusto on myös päättänyt vilkaista tätä,
aloittaen välittömästi.
Hitto vie!
Luulin että tämän oli tarkoitus loppua.
Tämä on vaalivuosi.
Minulla ei ole varaa tällaiseen paineeseen.
Se kyllä loppuu, sir. Olen käskenyt kapteeni Jonesia hoitamaan asian.
Pahoin pelkään, että hänen
tunnustukseen siitä että teitte virheen ei kansa tyydy.
Jos vedämme hänet pois kuvasta vähäksi aikaa,
jotta saamme rauhoitettua asiat kuulustelun ajaksi.
- Mitä tapahtuu? - Etkö ole kuullut?
Suurin mielenosoitus minkä olen eläissäni nähnyt.
-Mielenosoitus? - Kyllä.
Collinsin jutun myötä, voitko uskoa.
Haluamme oikeutta! Haluamme oikeutta!
Voi luoja!
Herra. Harris.
Herran tiet ovat tutkimattomat, neiti Collins.
Hyvät naiset ja herrat, saisinko huomionne?
Huoneeseen on kerääntynyt enemmän ihmisiä kuin täällä on ikinä ollut.
Sen takia pyydän teitä lausumaan minkälaisen todistuksen tahansa.
Kertokaa totuus!
Olemme kaikki täällä koska haluamme tietää tarinan totuudet.
Ja kaikkia kuullaan, vaikka täällä täytyisi istua viikkoja.
Herra. Thorpe, en näe täällä ketään poliisia asemalta.
Onko salissa ketään poliisitoimiston jäseniä?
- Onko Päällikkö Davis täällä? - Onko Kapteeni Jones täällä?
Onko täällä ketään, joka edustaisi poliisia?
Neiti Collins, voisitko tulla tien yli kanssani hetkeksi?
Siellä on jotain mikä sinun tulisi nähdä.
Minua inhottaa pyytää taukoa ennen kuin olemme aloittaneetkaan,
mutta luulen että muutama puhelinsoitto olisi paikallaan.
Poliisi on päättänyt, että on parasta että tämä jätetään pois luettelosta,
välttääkseen lisää kaaosta kadulle.
- Neiti Collins - Olen Leanne Clay.
- Tässä on mieheni, John. - Hei
Halusin vain tulla välittämään sympatiamme.
Se kaikki minkä koimme kun odotimme
tietoja pojastamme Davidista oli tarpeeksi hirveää, ja nyt tämä.
Mutta siitä mitä poliisi sinulle teki, ei löydy vertoja.
Ei ollenkaan.
Nouskaa kaikki.
Istuutukaa.
Hei.
Näin sinut lehdessä.
Sinulla on paljon rohkeutta kun vastustat poliisia noin paljon.
Syytetty nouskoon.
Gordon Stewart Northcott,
sinua syytetään kolmesta ensimmäisen asteen murhasta,
17 muun tapauksen kanssa, jotka tarkastellaan uudelleen piirikunnansyyttäjällä.
Miten perustatte?
Syytön.
Voitte istuutua, herra Northcott.
Syytetylle ei myönnetä takuita.
Tämä oikeus kuulee aloittavan lausunnon huomenaamuna.
Poika, Walter Collins,
ilmoitettiin kadonneeksi maaliskuun 10, päivä, 1928.
Silloin käynnistettiin maailman laajuinen haku.
Elokuun 18. toimme takaisin pojan,
joka sopi Walterin kuvauksiin Illinoisista.
Keskusteluissa hän myönsi olevansa Walter Collins.
Jolloin tehtiin järjestelyt hänen siirtämisekseen takaisin Kaliforniaan.
Missä neiti Collins sanoi ettei poika ollut hänen.
Kyllä. Hän kielsi pojan henkilöllisyyden,
huolimatta kaikista todisteista jotka väittivät toisin.
Mutta kuten myöhemmät todistukset ovat osoittaneet,
Collins oli oikeassa.
Joten mikä sai aikaan sen,
että hänet lähetettiin psykiatriselle osastolle?
Oli tämä poika oikea tai ei,
ei ollut oleellinen osa päätöstäni.
Tästä näkökulmasta hän käyttäytyi oudosti.
Hän oli usein hillitty, vähäpuheinen ja tunteeton,
varsinkin silloin kun löysimme pojan illinoisista
ja myöhäisemmässämme keskustelussa.
Se johtui hänen...
häiritsevästä käytöksestään, joten laitoin hänet tarkkailuun,
Los Angelesin sairaalaan psykiatriselle osastolle.
Noin vain.
Sinä vain napsautat sormiasi, ja viaton nainen
tulee heitetyksi psykiatriselle osastolle!
- Ei häntä heitetty. - Tämän osavaltion jokainen perhe on vaarassa,
kun poliisi kapteeni voi ottaa toimistoonsa naisen,
ja viisi minuuttia myöhemmin
heittää hänet psykiatriselle osastolle omalla arvovallallaan!
Ei häntä heitetty.
Ei häntä heitetty! Ei häntä heitetty!
Mitä tuo oli, Kapteeni?
Ei häntä heitetty, hänet saatettiin sinne.
Saatettiin, heitettiin, ei verbillä ole väliä Kapteeni.
Sillä on väliä, että hänet vangittiin ilman virallista määräystä!
Minulla on kädessäni kopio mielenhäiriön todistuksesta, jota ilmeni jutussa.
Kalifornian osavaltio vs. Christine Collins.
- Kuka allekirjoitti todistuksen? - Minä.
No katsotaas jos minulla on tässä kaikki oikein,
nainen heitettiin psykiatriselle osastolle ilman määräystä,
koska määräystä ei ollut olemassa.
Ja kun se useita päiviä myöhemmin allekirjoitettiin,
ei ollut tarvetta allekirjoitta tai mennä oikeuteen,
koska hän oli jo mielisairaalassa!
- Onko tämä oikein, Kapteeni? - Teknisesti, kyllä.
Epätavalliset toimintatavat olivat välttämättömiä koska työskentelimme...
Koska työskentelimme epätavallisen tilanteen parissa.
Joten, onko meidän vikamme että toimitimme-
pojan joka väitti olevansa Walter Collins? Ei.
Naisen syytösten ja oudon käytöksen valossa-
kuka ei rupeaisi ajattelemaan että hänessä oli jotain vialla?
Koska hän kyseenalaisti teitä?
Ei, vaan koska hän ei kuunnellut! Koska hän pysyi jääräpäisenä!
Koska hän yritti ottaa ohjat käsiinsä-
parhailta tutkinnon suorittaneilta virkailijoilta!
Koska kun siviilin tottelemattomuus alkaa...
Koska hän taisteli oman poikansa hengestä!
Pojasta joka olisi saattanut vielä olla hengissä,
jos te ette olisi tuhlanneet aikaanne todistaakseen, että hän oli väärässä!
Ja loppujen lopuksi...
niinhän se menikin, eikö?
Jossakin vaiheessa, kun tämä hullunmylly oli käynnissä...
Walter Collins murhattiin törkeästi,
19 muun pojan mukana,
Northcottin tilalla Winevillessä.
Olenko oikeassa, Kapteeni?
Kyllä.
Ei muuta kysyttävää.
Juna numero 14 saapuu raiteille kaksi...
Joten, suuren työn jälkeen pystyimme tunnistamaan tämän pojan,
joka on ollut vastuussa tästä kaikesta viime aikoina
nimellä Arthur Hutchins, Iowasta.
Tämän ja murhista epäillyn miehen välillä
oikea Walter Collins,
olemme selvittäneet kaksi Los Angelesin suurinta mysteeriä ikinä.
Toivon että te lehdistön herrasmiehet annatte
tilaa niille hyville asioille joita teemme,
kuin niille harvinaisille virheillekin.
Herrasväki, saanen esitellä teille
pojan oikean äidin, Janet Hutchinsin.
- Arthur. - Toivottavasti hän ei ole ollut vaivaksi.
Ei ollenkaan.
Mites kävisi pari valokuvaa?
- Yksi vielä. - Neiti Hutchins,
Neiti Collins, jolla poika asui, halusi sinun saavan nämä.
- Vatteita, joita hän antoi pojan pitää. - Kiitoksia paljon.
Eikö olekin kilttiä, Arthur?
Sano virkailijalle "Kiitos".
En halua niitä. Antakaa ne jollekin toiselle.
Pikkuvanha kaveri, eikö totta?
Se ei ollut minun vikani, vaan sen poliisin.
He sanoivat että minun pitäisi olla Walter Collins, en minä!
Ei minun ideani!
Niinpä niin. Syytetään poliisia omista virheistään.
Tätä on ilmaantunut paljon viime aikoina, eikö totta?
Hyvät jatkot Arthur!
Selvä se, siinä kaikki tältä päivältä.
Oli maaliskuun 10. päivä, ja tulin töistä kotiin,
ja 9-vuotias poikani Walter, oli poissa.
Kapteeni Jones välitti tietojaan joiden uskoi olevan oikeita.
Walter Collinsilla oli diastema.
Se lapsi ei ollut ikinä ollut luokassani. Sen voin vannoa.
Luotamme hyviin ystäviimme poliisi asemalla,
jotka todistavat meille ihmisten käytöksen,
joka on sosiaalisesti sopimatonta.
Noin neljä tuumaa lyhyempi kuin edelliset mittaukset Walterista.
Jotkut näistä kuvista osoittavat,
mitä Sanford Clark kertoi minulle,
joita hän itse asiassa teki, kun auttoi murhaamaan lapset.
- Kiitoksia, etsivä - Hyvä valamiehistö,
Pyydän että vilkaisette huolella näitä kuvia.
ne vahvistavat jokaisen järkevän väitteen
näiden murhien olosuhteista ja julmuudesta.
Ole täällä, Pastori.
Kun Walter oli täällä, minulla oli tapana kävellä tästä ohi,
kun hän nukkui.
Ja vaikka tiedän etten voi nähdä tai kuulla häntä.
Voin tuntea hänet.
Siksi en usko että Walter on kuollut.
Voin vieläkin tuntea hänet.
- Neiti Collins... - Ei.
Tiedän mitä poliisi sanoi.
Mutta se paikka ja jäännökset
niitä ei voi tunnistaa varmuudella.
Ja ehkä se lapsi muisti väärin, kun tunnisti Walterin kuvan.
Ymmärrän ettette tahdo hyväksyä tätä.
Minkälainen äiti pystyisi?
Mutta mielestäni sinun on aika jatkaa
ja aloittaa uudestaan elämäsi.
Poikasi haluaisi sitä.
Ehkä.
Ehkä hän haluaisi että jatkan hänen etsimistään.
Ehkä hän odottaa minua tuolla jossain.
Uskon että hän odottaa, rouva.
Hän odottaa siellä missä
me kaikki kohtaamme rakkaamme uudestaan.
Ja sinä päivänä, hän tietää sen joka solullaan,
että teitte kaikkenne hänen vuokseen, neiti Collins.
Kaikkenne.
- Meidän pitäisi mennä, rova. - Hetki vielä.
Tämä tapaus lähenee loppuaan.
Oikeus on kuullut kaikkia todistajia,
ja esiin tulleiden tietojen valossa
olemme päättäneet, että syytteet Kapteeni Jonesia vastaan
todetaan pysyviksi.
Järjestystä!
Herra Foreman,
ono tuomaristo päättänyt tuomionsa?
Olemme, tuomari.
Voisiko syytetty nousta?
Toiseksi, otamme seuraavan askeleen ja alamme tukimaan onko mahdollista
että laissa olisi tapahtunut muutoksia, ja kaupunkilaisten tapauksia
jotka tämä kaupunki on vanginnut
osavaltion mielisairaalaan.
Voitte lukea tuomion.
"Tuomariston mielestä syytetty Gordon Stewart Northcott,
syyllisenä kaikkiin esimmäisen asteen murhiin".
Lopultakin poliisi toimiston julkisen itsevarmuuden palautuminen
voi onnistua vain
itse poliisipäällikön erottamisella,
ja tätä johtokunta suosittelee.
Tämä kuulustelu on loppuunkäsitelty.
Haluaisiko syytetty lausua jotakin, ennen kuin valamiehistö lähtee?
Tahdon osoittaa sen selväksi,
etten saanut reilua kädenpuristusta,
Hyvä tuomari,
tai tältä valamiehistöltä.
Ainut joka merkitsee täällä vähääkään on hän.
Koska hän on ainoa, joka ei ole sanonut minusta pahaa lehdistölle.
Hän on ainoa joka ymmärtää, miltä tuntuu olla poliisin lavastamana-
jostakin, mitä ei ole tehnyt. - Selvä, nyt riittää.
Ja sitten tulee vain heitetyksi johonkin-
mädäntymään, pilaantumaan ja unohtumaan
ja haihtumaan pois, eikö niin? - Gordon!
- Avustaja! - Eikö niin?
En tappanut poikaanne, neiti Collins.
- Avustaja, nyt riittää! - En olisi voinut tehdä niin.
- En olisi voinut satuttaa Walteria. - Avustaja, pistäkää hänet kuriin,
tai laitan hänet rautoihin ja suukapulan!
Hän on enkeli.
- Tule, Gordon. - Irti minusta!
Nyt alas.
Gordon Stewart Northcott,
tuomaristo on päättänyt siirtää sinut San Quentin vankilaan,
missä teitä pidetään vankina eristyksessä koko ajan kaksi vuotta,
Lokakuun toiseen päivään 1930 asti.
Sinä päivänä teidät hirtetään kaulasta kunnes kuolette.
Armahtakoon Herra sielusi.
- Sopiiko jos pidän 10 minuutin tauon? - Totta kai.
Tiedätkö...
näinä päivinä olisi hyvä jos harkitsisit näitä 10 minuutin taukoja.
- Saattaisi olla hyväksi sinulle. - Katsotaan.
Tämä on Christine Collins.
Soitin eilen.
Mietin olisiko sinulla aikaa katsoa nämä kansiot läpi,
ja katsoa jos sieltä löytyisi osumaa pojalleni, Walter Collinsille.
Ymmärrän. Jos se vain sopisi teille-
soitan kuukauden päästä uudestaan. Kiitos.
- Neiti Collins... - Minä vain...
Tiedän, ja siksi halusinkin nähdä sinut.
Se koskee Walteria. Meillä oli...
Meille on saapunut todella outo sähke.
- Keneltä? - Gordon Northcottilta.
- Hän pyysi tavata sinut. - Miksi?
Hän tiesi että etsit vielä poikaasi, ja ennen kuin hän kuolee...
Hän sanoi että valehteli, kun sanoi ettei tappanut Walteria.
Christine, hän myöntää vihdoinkin tehneensä sen.
Hän sanoi että jos tulet tapaamaan häntä kasvotusten,
hän kertoo sinulle totuuden kasvotusten,
jotta voit jatkaa elämääsi,
ja saada mielenrauhaa.
Kuten tiedät, hänet teloitetaan
ylihuomenna San Quentissa,
joten sinulla ei ole paljoa aikaa.
Minulta meni koko aamu niissä järjestelyissä.
Kävi ilmi, että olet ensimmäinen nainen 30 vuoteen,
jonka valtio on hyväksynyt tapaamaan sarjamurhaajaa
hänen teloituspäivänään.
Pärjäättekö, rouva?
- Kyllä. - Olemme ovella.
20 minuuttia.
Eikö sinulla kuuluisi olla tupakkaa?
Herra Northcott, te pyysitte minua tulemaan tänne.
Sanoitte että jos tulisin, kertoisitte minulle totuuden pojastani.
Niin.
Olette oikeassa, niin minä sanoin.
Mutta ymmärrätkös, asia on niin että
en uskonut sinun tulevan.
Ja nyt.
Ja nyt mitä?
En olettanut että haluaisitte...
En halua tavata sinua.
Ette halua tavata minua?
En. Kuulkaas, en pysty tähän.
En halua puhua sinulle, en halua puhua sinulle nyt,
en koska mietin mitä he tekevät minulle huomenna.
Sähkeen lähettämisessä on yksi juttu neiti Collins,
se on tosi helppoa.
Mutta kun asia onkin täällä, elävänä, en pysty...
En vain pysty.
En voi kertoa teille mitä ette halua kuulla neiti Collins.
Ja miksette?
Koska en halua mennä helvettiin valhe huulillani.
Olen istunut katumukseni,
ja pyysin Herraa antamaan anteeksi, ja hän tietääkseni antoi.
Ja olen käyttäytynyt hyvin siitä lähtien.
Mutta jos valehtelen nyt, jos teen yhtään syntiä nyt,
aikani on lopussa enkä saa enää anteeksi.
Ja sanon yhden asian: en aio mennä helvettiin.
En aio...
Herra Northcott, te pyysitte minua tulemaan tänne.
Herra Northcott, katsokaa minuun.
Herra Northcott, olkaa kiltti ja katsokaa.
Tapoitko poikani?
- En tiedä mistä puhutte. - Kylläpäs tiedät, kyllä tiedät.
Tapoitko poikani?
Kerroin jo, etten halua puhua kanssasi nyt.
Tapoitko poikani!
Tapoitko poikani?
- Tapoitko poikani? - En tiedä.
Et tiedä, et muista?
- Tapoitko poikani? - Voi ei.
Vastaa minulle! Vastaa!
Tapoitko poikani?
- Teidän on paras päästää irti. - Tai mitä?
- Tapoitko poikani? - En tiedä.
Tapoitko... Tapoitko poikani?
- Tiedät hänen nimensä! - En.
Tiedät hänen nimensä, sanoit häntä enkeliksi!
- En. - Tiedät hänen nimensä.
- En tiedä. - Tapoitko poikani?
He itkivät ja rukoilivat vanhempiaan hakemaan heitä ja sitten minä...
Tapoitko poikani? Tapoitko poikani?
- Vastaa minulle! - Tai mitä?
Vastaa!
Mitä aiot tehdä, satuttaa minua?
Toivottavasti joudut helvettiin.
- Tapoitko poikani? - Vartija, hei!
- Tapoitko poikani? - Rouva hyvä.
- Tulkaa. - Toivottavasti joudutte helvettiin.
Toivottavasti joudutte helvettiin! Toivottavasti joudutte helvettiin!
Olen pahoillani, rouva.
Tapoitko poikani?
"Gordon Stewart Northcott,
"teidät on tuomittu murhasta,
"rangaistukseen, joka on kuolema hirttämällä.
"Armahduksia tai muutoksia ei ole tapahtunut,
"joten teloitus tapahtuu
"kuten on määrätty Kalifornian osavaltion laissa."
Onko viimeisiä sanoja?
Ei.
Ei mitään.
Olen käyttäytynyt kunnolla sen jälkeen kun tunnustin, Pastori,
juuri niin kuin sanoin olevani.
Tuleeko se....
Tuleeko se sattumaan?
Ei niin nopeaa.
Älkää pakottako minua kävelemään niin nopeaa!
Älkää pakottako!
Ei, en halua.
Ei, kolmetoista askelta.
Kolmetoista askelta.
Mutta en koskenut heihin kaikkiaan, senkin paskiaiset.
En koskenut heihin kaikkiin. En koskenut heihin kaikkiin.
Kiltit!
Pastori, kiltti.
Voi luoja!
Olkaa kilttejä, joku täällä,
rukoilkaa minulle!
Ei, voi luoja ei!
Ei! Ei!
Jouluyö...
Juhlayö...
Päättynyt
Kaik' on työ
Kaks vain valveil on puolisoa
Lapsen herttaisen nukkuessa
Meillä on juhlat tänään Akatemia esityksen kunniaksi.
- Haluatko tulla? - En, minulla on miljoona asiaa tekemättä.
Tule nyt! Tulisit...
Te räjäytitte puhelinlinjat täältä Baltimoreen asti.
Jonkun täytyy korjata ne.
Hauskaa iltaa. Onhan minulla radio.
Okei. Oletko varma?
Olen varma. Pitäkää hauska ilta.
- Öitä. - Öitä.
Kuulkaas, minä todella...
Hei, Ben.
Tapaan ystäviäni Musson ja Frankin ravintolassa.
He aikovat kuokkia elokuva tilaisuuteen ravintolaan.
Taitaa tulla melkoinen ilta.
Olisi ihanaa, jos tulisit.
Minulla on tosi paljon töitä tekemättä.
Hyvää yötä.
Ben?
Minä...
Laitoin 2 dollaria 'Se tapahtui yhtenä iltana' elokuvaan.
Näyttää siltä että olen ainut jonka mielestä sillä on mahdollisuus Kleopatraa vastaan.
Mutta jos se voittaa, tahtoisitko juhlia sitä huomenna illallisella?
Se on sovittu, Christine. Nähdään.
Jos elokuvasi voittaa, soitan sinulle.
Minä olen täällä.
Laiha mies, Kleopatra,
Yliarvostettu.
ja *Se tapahtui yhtenä iltana'.
Clark Gable, Claudette Colbert.
Saisinko kirjekuoren, kiitos?
Ja voittaja on: 'Se tapahtui yhtenä iltana'.
Minä tiesin sen, tiesin sen!
- Minä tarjoan illallisen. - Oletteko Christine Collins?
Kyllä, olen.
Täällä on Neiti Clay, muistatteko minut?
Neiti Clay, totta kai muistan teidät.
Minun oli pakko soittaa teille heti.
- Mitä on tapahtunut? - Poliisi soitti äsken.
He löysivät pojan, Christine.
- Mistä? - Lincoln Heighstin piiristä.
- Lähdemme nyt heti. - Olen kohta tulossa.
Täällä.
Olisin halunnut tavata hänet heti,
mutta he sanoivat että on tärkeää jutella hänelle yksin hetken.
- Ovatko he varmoja? - Ovat he.
Mutta mikä tärkeämpää, minä olen varma.
Se on minun poikani, se on David.
Hän on elossa, Christine.
He löysivät hänet Hesperiasta.
Kävelit koulusta kotiin,
ja he pyysivät sinua auttamaan koiran etsimisessä.
Niin.
Sen jälkeen kun menit autoon, mitä tapahtui?
Ajoimme ympäriinsä pitkän aikaa,
sitten tulimme jollekin tilalle.
Tule, Davy.
- Davy tule! - Päästä irti.
Älä pane niin paljon vastaan, hei!
Oliko siellä muita poikia?
Joo, noin viisi muistaakseni.
Siitä on todella pitkä aika.
Hei pojat, tässä on Davy.
Tiedän että saatte hänet tuntemaan olonsa... Hei!
Hiljaa!
Puhuitko heille?
Muistatko kenenkään heidän nimeään?
Joo.
Siellä oli kaksi veljestä.
Muistaakseni heidän sukunimensä oli Winslow.
Vanhempi oli Jeffrey.
Ja Walter.
Walter?
- Joo. - Muistatko Walterin sukunimeä?
Collins.
Walter Collins.
Sanopas, jos muistat vain muutamien poikien suku- tai etunimiä,
miten muistat hänen koko nimensä?
Sen vuoksi mitä tapahtui.
Walter ja Jeffrey puhuivat jotakin.
He tarkkailivat ympärilleen.
ja he löysivät häkistä kohdan, jossa rautalangat olivat vääntyneet.
Ole varovainen! Vauhtia!
Ehkä tehdäkseen siihen reiän niin että kaikki voisivat karata.
Kun pääsemme ulos, hajaannumme
ja menemme eri suuntiin.
He eivät voi saada kaikkia kiinni.
Minä pidin paljon meteliä.
Ole hiljaa, pääsitkö?
Ja kun en pitänyt, jäin jumiin.
- Odottakaa, auttakaa! - Tule, nopeasti!
Jalkani on jumissa! Auttakaa!
Hän on tulossa, hän on...
Jalkani!
Hän on tulossa.
Nopeasti, juokse!
Hei! Mitä helvettiä te pojat...
Voi luoja! Hei Hei!
Tulkaa takaisin! Pysykää paikallanne!
Hei!
Lopeta!
Tarkasta muut!
Lopeta hitto vie!
Pojat, tulen peräänne!
Hitto vie!
Löydän teidät pojat vielä, ihan sama missä olette!
- He eivät ole täällä. - Tule autoon!
Löydän teidät! Hitto!
Paskat! Tule autoon Sanford!
Se oli viimeinen kerta kun näin heidät.
Et siis tiedä saatiinko toiset pojat kiinni?
En.
Tiedän vain sen,
että jos Walter ei olisi tullut auttamaan minua,
en olisi varmasti päässyt sieltä ikinä pois.
Selvä.
Mitä sen jälkeen tapahtui?
Jatkoin matkaa valtatiellä,
kunnes näin junan ajavan ohi ja hyppäsin kyytiin.
Mikset kertonut kenellekään mitä oli tapahtunut?
MInua pelotti.
Luulin että he olisivat lähteneet minun tai kaverieni perään.
JOten en kertonut kenellekään.
Olin omillani kunnes sain ilmaisen aterian Neiti Lansingilta.
Sanoin että olin omillani oleva orpo.
Hän sanoi että sain jäädä.
Ja niin jäinkin.
Joka yö,
heräsin ja pelkäsin että he olivat ikkunani takana.
Sitten kuulin radiosta mitä poliisi puhui
siitä mitä tilalla oli tapahtunut.
Ja mietin: "Nyt en ainakaan voi palata kotiin".
Miksi? Miksi et?
Koska en ollut kertonut kenellekään mitä oli tapahtunut.
Pelkäsin että minua syytettäisiin niiden lasten kuolemista.
Joten en sekaantunut asiaan.
Mikä sai sinut tulemaan nyt esiin koko tänä aikana?
Miksi? Miksi juuri nyt?
Ikävöin äitiäni paljon.
Ikävöin isääni paljon.
Haluan vain kotiin.
Oletko kunnossa?
Rakastan sinua.
En voi vieläkään uskoa sitä.
Viisi vuotta, juttu suljettuna, kaikki luulivat hänen kuolleen, ja siinä hän on.
Hän ei olisi ilman Walteria.
Poikanne teki rohkean teon neiti Collins.
Sinun pitäisi olla ylpeä hänestä.
Minä olen.
Uskotko vieläkin hänen olevan elossa?
Miksi ei?
Kolme poikaa karkasivat sinä yönä, Etsivä.
Ja jos yksi pääsi pois,
niin ehkä jompikumpi tai molemmat toiset pojatkin pääsivät.
Ehkä Walter on tuolla jossain, ja hän pelkää samoja asioita kuin tuo poika.
Pelkää tulla kotiin todistamaan henkilöllisyytensä,
pelkää jotuvansa pulaan.
Mutta joka tapauksessa,
se antaa minulle jotakin mitä minulla ei ollut ennen tätä iltaa.
- Ja mitä se on? - Toivoa.